EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
-God kveld. -God kveld.
Terrace House er en serie om seks fremmede som bor sammen,
og vi observerer hvordan de samhandler.
Alt vi har forberedt, er et vakkert hus og biler.
-Det er ikke noe manus. -Nei.
I forrige uke...
Det er en gutt som drømmer om å bli Spider-Man.
Han er seks år gammel, hva?
Du sa at du ikke vil bli skuespiller, men bare ville være Spider-Man.
At du skulle ønske du kunne skyte tråder fra hånden.
Jeg lurer bare på om du burde si det til folk.
Jeg skulle ønske du hadde mer realistiske mål.
Alle kvinnene i huset er enige om
at han er mentalt umoden og vanskelig å lære noe.
-Ja. -De har et morsinstinkt
og prøvde å motivere ham på en snill måte.
De håper sikkert at han skal slutte å være barnslig.
Særlig siden alle tre er så selvstendige.
-Veldig uavhengige. -Etter det så vi...
-Det husker jeg. -Haruka og Yusuke på date.
For å være helt ærlig med deg...
-Jeg er romantisk interessert i deg. -Ok.
Så om du vil møtes en tredje gang,
kan det være en date, med det i tankene? Vi kan dra på fyrverkerifestival.
Jeg er veldig glad i deg,
men akkurat nå liker jeg deg som person
mer enn som en partner.
-"Som person"? Hva? -Hun er ikke interessert.
Dette skjer ofte med Yusuke.
Jeg føler samme frustrasjon over ham hver gang.
Det var også galt av Haruka å si
at hun liker dyreaktige menn som ham.
-Det var slemt. -Lot ham tro at hun liker ham.
-Hun ga ham håp. -Ja.
Han listet opp tingene hun liker, og trodde han fikk bingo.
Selvsagt.
Men han spilte i feil bingohall.
"Hva? Ikke her?
Ikke riktige tall likevel."
-Det er vanlig å følge stemningen. -Ja.
Hun gikk for langt.
Det er forståelig å uttrykke tiltrekning på tomannshånd.
-Det ville jeg også gjort. -Det er naturlig.
Ja, du vil at den andre skal trives, og du vil bli likt.
Det skjønner jeg. Som en fisketur.
-Hun bare jattet med. -Og så...
Vi setter punktum for Kenny og Risakos romantiske reise.
-Så nå kommer det nye folk. -Tid for endring.
De nye virker veldig proaktive.
Jeg får en fast skrivejobb som starter i slutten av oktober.
Å bo i det huset vil være et skritt mot å nå målene mine
og gjøre drømmen til virkelighet.
-Han er nok italiensk. -Ja.
-Og mangategner. -Vi så ham tegne.
Siden begge er kunstinteresserte, vil han kanskje like Kaori.
Han lever av kunst.
Han er italiensk, og vi fikk se nederste del av ansiktet.
-Han har klar hud. -Vi så ikke mye.
Vi må få se over nesen.
Ja. Kanskje pannen hans er så høy.
-Virkelig? Så høy? -Man vet jo aldri.
Hvordan kan vi vite det sikkert? Det er umulig.
Hva håper du å få ut av det, Emi?
-Jeg vil forelske meg. -Jaså?
-Hun virker søt. -Sikkert student på jakt etter kjærlighet.
-Skal vi se på? -Skal vi?
-Vi får se ansikter i dag. -Det må vi.
Hva gjør vi om han har en enorm panne?
Kamera går sakte oppover.
Den er for stor! Det tar aldri slutt.
Vi trenger vidvinkel for å se hele kroppen.
FEMTENDE UKE
EN MANNS VERDI AVHENGER AV JOBBEN HANS
-Se på alle folkene. -Så mange.
-Det er jo sommerferie. -Det er så varmt.
-Ja. -Så varmt...
SO1 GALLERY HARAJUKU I TOKYO
-Er det ikke her? -Her?
Det er lang kø.
Jeg ser Kaori.
-Takk for at du kom. -Bare hyggelig.
-Jeg heier på deg. -Tusen takk.
-Har ikke sett henne bruke den stilen. -Nei.
-Balletten. -Ja.
Denne tegningen er favoritten min.
Kaori sa at man må ha hunder i vesker på T-banen i New York.
Eieren likte ikke å stappe hunden i en veske,
så de klipte hull i en IKEA-pose til bena.
Flott.
-Er det ikke morsomt? -Elsker det.
-Jeg så henne tegne denne. -Ja, det husker jeg.
-Virker kjent. -Er det en flyplasshund?
Der er dere.
-Flott jobbet i dag. -Takk for at dere kom.
-Tusen takk. -Ses vi hjemme?
-Ja. -Greit.
-Ses senere. -Ha det.
-Det var så varmt i dag. -Ja. Men i morgen...
-Blir det regn? -En tyfon.
-Regn igjen? -Det blir tyfon.
-Er det det samme som regn? -Ja.
Men mye mer vind.
Å ja, med vind.
-Jeg er hjemme. -Se på deg.
-Fint å se deg. Jeg er hjemme. -Hvorfor har du pyntet deg?
Galleriutstillingen min åpnet.
-Så jeg pyntet meg til det. -Så fint.
-Bra jobbet med utstillingen. -Ja.
Takk for at dere kom.
-Fantastisk arrangement, ikke sant? -Jo.
Det var en fin følelse å se alle jeg hadde kontakt med som frilanser
og at de gratulerte meg med utviklingen.
-Du nådde et mål. -Akkurat, og...
Jeg gleder meg til å tenke på veien videre.
Et større galleri neste gang?
Ja, det hadde vært fint med en ny utstilling etter hvert.
Men jeg må tenke tilbake
på de siste tre årene og finne ut hva jeg skal gjøre nå.
-Skjønner. -Du har nådd et langsiktig mål.
Ja, og jeg og Shohei snakket om dette...
Drømmen er å jobbe med Hermès.
Jeg har vært i kontakt med noen i Hermès.
Jeg har ingen konkrete planer med dem, men da det skjedde,
føltes det som jeg er på rett vei.
Om det blir noe eller ikke.
Jeg tenkte: "Hvis jeg jobber med dem, hva skjer videre?"
Jeg har begynt å tenke lenger fram.
Det er så bra at du har kommet dit du er.
-Jeg har jobbet lenge for det. -Ja.
Det krever innsats og utholdenhet.
Jøss.
SHINJUKU I TOKYO
Da jeg fortalte deg om kurset...
...trodde du det var et skuespillerkurs, ikke sant?
Jeg misforsto, det er faktisk et scenekampkurs.
Det er det vi skal gjøre i dag.
-Skal vi slåss? -Vi skal visst det.
-Første gang for meg. Håper det går greit. -Ja da. Vi får gjøre vårt beste.
-Det blir interessant for Ruka. -Ja.
-Han vil jo begynne hos Marvel. -Ja, og bli Spider-Man.
-Hei. -Hva skjer?
Det er visst et scenekampkurs, ikke skuespillerkurs.
Ja, du sa det i går.
-Vi begynner med det grunnleggende. -Ok.
Én...
...to...
...tre...
...fire...
...fem...
...seks...
...sju...
...åtte...
Og hvil.
Nå skal vi legge til en historie bak bevegelsene.
Jeg spiller fyren som har ligget med kjæresten din.
KOTARO YOSHIDA, 48, INSTRUKTØR
-Kjæresten din... -Er du den fyren?
-Hva? Jeg har ikke gjort noe. -Prøvde du deg på henne?
-Nei, hun inviterte meg. Ja. -Hva?
Prøver du å være morsom?
Tilbake.
Det ble en sørgelig kamp.
Han ble bedratt og så beseiret.
Få se et annet par.
-Du har spist puddingen min. -Nei.
-Jeg sparte den til siden. -Ok, jeg tok den, men den var ikke merket.
Jeg hadde gledet meg til den i hele dag.
-Hvordan kunne jeg vite det? -Hvordan våger du?
Hva slags unnskylding er det?
Du er alltid så kjip.
-Ikke spis noe du ikke har kjøpt. -Hold kjeft.
Du kjøpte den ikke!
Du går meg på nervene!
Det er den mest intense søskenkrangelen jeg har sett.
-Søskenkrangel... -Men du skjønner tegninga.
Vi gjør det enkelt. Dere er bøller som slåss på gata.
-Kan dere gjøre noe med det konseptet? -Bøller?
Skjønner? Ikke tenk for mye. Kom igjen.
Hvor er pengene mine?
Hva ler du av?
Kom igjen.
Hit med dem.
Greit.
Han maser om penger, men du bare smiler.
Skjønner du?
Hvis det er karakterens valg, så greit...
HARAJUKU I TOKYO
HARAJUKU HUT NATURAL GRILL & BAR
-Yusuke? Hei. -Hei. Står til?
-Hvordan går det? -Bra.
Takk for at du kunne komme.
-Ingen årsak. -Beklager det korte varselet.
Jeg ba Haruka bli med for å spille ukulele i musikkstudioet.
YUSUKE AIZAWA, 20 UKULELEARTIST (EDEN KAI)
AVIAN KU, 28, BUTIKKANSATT
Den dagen sa hun at hun ikke...
...er tiltrukket av meg.
Jeg tror kanskje du gikk for raskt fram.
Det skjer ofte at folk synes jeg er snill,
men ikke føler noe mer enn det.
Skal dere dra på fyrverkerifestivalen?
-Sammen? -Jeg tror kanskje jeg gjør det.
Hvis det kan føre til flere skuffelser, synes jeg du bør la være.
Jeg vil gjerne skape...
...et siste minne med henne...
...og dra til Hawaii uten å angre noe.
Det hadde vært fint å få det før jeg drar tilbake.
Likte du kurset?
Ja...
Det var veldig gøy og god trening.
-Haruka ga alt. -Ja, hun er proff.
Hun er helt annerledes når hun jobber.
Er Haruka streng med deg om dagen?
Hun har ikke akkurat kjeftet på meg...
-Men dere har snakket sammen? -Ja.
Jeg vet at jeg ikke er god til å forklare ting.
Hun forstod nok ikke hva jeg mente.
Jeg trodde jeg forklarte tydelig at jeg har store drømmer.
Men sett fra hennes side
virket det som en barnslig fantasidrøm.
Som å si at jeg ville bli Supermann når jeg blir stor.
Slik ble det tolket.
Samtalen med henne fikk meg til å tenke.
Jeg snakker om å jobbe for Marvel selv om jeg ikke kan engelsk.
Så jeg har tenkt på språkundervisning.
Og slike ting.
Hva verdsetter du høyest i livet?
Vanskelig spørsmål.
Jeg har tenkt på mye på det i det siste.
Siden jeg kom hit,
har jeg hørt mange meninger om karrierevalgene mine.
Og selv om det de sier, gir mening,
blir jeg ikke motivert til å gjøre noe. Så jeg spør meg selv: "Er jeg så sta?"
Jeg tror ikke det.
Jeg tror jeg verdsetter andre ting i livet.
Karriere er ikke det viktigste for meg.
Det viktigste for meg er at hvis jeg en dag
får familie, skal de ikke lide.
Å jobbe er bare noe jeg gjør for å forsørge familien.
Selv da samtalen handlet om hvor umoden drømmen din er,
var fokuset alltid på jobb.
Jeg tror at for kvinner er karriere det viktigste ved en mann.
En manns verdi er basert på hva han har oppnådd i jobben.
-Skjønner hva du mener. -Det skuffet meg.
Jeg kan forstå hvorfor du tror det.
Det viktigste er at vi jobber. Det er sånn man blir populær.
Ikke sant? Det eneste de virkelig har lyst til å snakke om, er jobb.
Det er sant.
-Vi virker nok upålitelige. -Kanskje det.
KAORI WATANABE, 29, ILLUSTRATØR
SHOHEI MATSUZAKI, 25, SKUESPILLER
HARUKA OKUYAMA, 24, SKUESPILLER
RUKA NISHINOIRI, 20, DELTIDSANSATT I BUTIKK
-Jeg er så sulten. -Ja.
Vi har bare kjøttdeig og tortillaer.
Hva?
Kjøtt og tortillaer?
Nei.
Hun sa kjøttdeig og tortillaer.
Vi kan lage mer taco med kjøttdeigen.
-Taco? -Ja.
Har vi chilipasta?
Ja?
Hei, jeg er den nye beboeren.
Et øyeblikk.
En kvinne.
Hei.
-Hallo. -Hei.
Kan jeg sette bagasjen her?
-Ja, det går bra. -Takk.
-Jeg heter Emika Mizukoshi. Ja, Emika. -Emika?
-Emika. -Ja.
-Hyggelig å møte deg. -I like måte.
Dette er nytt for oss. Jeg er litt nervøs.
Jeg er også veldig nervøs.
-Ja, klart det. -Hun har større grunn til det.
Hva jobber du med?
-Jeg er student. -Skjønner.
-Så du er rundt 18 år? -Nei.
Jeg er 21.
-Dere er like gamle. -Jeg blir snart 22.
-Hun er to år eldre. -Å, skjønner.
EMIKA MIZUKOSHI, 21, UNIVERSITETSSTUDENT
-Ble du 20 i år? -Jeg blir 21.
-Ett år yngre enn meg. -Bare et år.
Hei.
-Dette er nervepirrende. -Beklager, jeg gjør det ikke bedre.
Beklager at jeg gjør deg mer nervøs.
-Har du spist lunsj? -Nei.
Vi snakket nettopp om hvor sultne vi er.
Skal vi spise lunsj?
-Høres bra ut. -La oss spise.
Jeg drar på butikken.
-Skal jeg bli med? -Nei.
Kan du ikke vise henne rundt?
-Ta henne med til jenterommet. -Det er...
-Det er nok litt rotete. -Takk.
-Den er veldig tung. -Hjelp henne, Ruka.
-Den er så tung. -Jeg kan ta dem.
Tusen takk.
-Har du den? -Takk.
-Så søt. -Emika!
-Tynn. Fra J.F. Oberlin universitet. -Så slank.
-Lurer på hvordan hun er. -Jeg også.
-Emika. -Vi kan ikke si mye om henne ennå.
Emika er et prangende navn.
Jeg tror hun har en vill side.
-Hun virker snill og god. -Gjør hun?
-Jeg tror hun er høyrøstet. -Vanskelig å si.
Jeg ble imponert over åpningen av Kaoris utstilling.
-En stor suksess. -God beliggenhet.
Jeg trodde det var køen for boble-te.
Hun er like populær som boble-te nå.
-Vanskelig å være relevant i Omotesando. -Ja.
En sånn bragd må vel berolige henne.
Haruka fikk visst Ruka med på et kurs.
For å få ham nærmere Marvel.
-Han måtte bare le. -Nei.
Han må ha vært så flau.
-Enig. -Vil han virkelig ikke bli skuespiller?
Han sa tydelig fra at det ikke er målet.
Han vil bare skyte ut tråder.
Men han sa at han hadde det gøy,
så kanskje det vekker skuespillerinteressen.
Uansett er det fortsatt en stor misforståelse.
Haruka gir stadig det samme rådet,
fordi han, som han sa, ikke er flink til å uttrykke seg.
-Slik oppfatter han det. -Det er også en fallgruve.
Vanskelig å nå frem...
Shoheis teori var også...
Ideen om at kvinner bare bryr seg om karriere, og...
At man bare kan tiltrekke kvinner gjennom karriere.
-Det er ikke det... -Sier kvinner noen gang det?
-Han tok temmelig feil. -Ja, han skjønner det ikke.
De sier ikke: "Du bør jobbe hardere."
De spør mer om hvilke mål de har i livet,
eller om de er engasjerte nok til å gjøre det til en karriere.
Så ingen av dem forsto noen av rådene.
-Ikke en ting. -Nei.
Shoheis holdning til arbeid er...
Han vil bare tjene nok til å ikke sulte.
Han er fornøyd om han har noen prosjekter som gir ham nok penger til
-å forsørge en familie. -Det er greit.
For ham er tid med familien det viktigste.
-Ikke noe galt i det. -Ikke i teorien.
Men når han snakker om at han vil jobbe i ulike bransjer,
er det veldig høytsvevende.
Som om han står over resten og har all verdens muligheter.
Det tar seg dårlig ut når han ser ned på
folk som konsentrerer seg om én ting.
Det er sant.
Han burde være åpen for andres valg.
Og han har for høye tanker om seg selv.
Når andre krangler, sitter han og tenker:
"Har dere ikke noe bedre å krangle om?"
Som om han har skjønt alt.
Han er et godt menneske, men har sine kyniske stunder.
-Det kan vel skje alle. -Vi er bare mennesker.
-Ingen er perfekt. -Sant.
-Og han har klar hud. -Er det viktig?
-Ruka har også flott hud. -Ja.
Han er så pen når vi ser ham forfra.
Man blir aldri lei.
I den første scenen sa du: "Han er så kjekk" minst tre ganger.
Ja, folk har sagt at jeg er plagsomt opptatt av ham.
-Jeg er hjemme. -Velkommen tilbake.
-Det er så varmt. -Nå kan vi lage mat.
-Takk for at du handlet. -Ja.
-Liker du taco? -Ja.
Du kan bare slappe av.
Jeg kan lage maten.
Ok.
Først må jeg hakke løk.
-Jeg kan gjøre det. -Takk.
Er du på jobbjakt?
-Jeg skal begynne neste uke. -Skjønner.
Jeg hadde tenkt å ta fri et semester på høsten.
Hva skal du gjøre i den tiden?
Jeg vil gjerne reise litt.
Har du et talentbyrå?
-Nei. Jeg er bare en vanlig... -Å, skjønner.
...universitetsstudent.
Du er også nervøs, eller hva, Ruka?
-Ja, du har ikke sagt så mye. -Nei, jeg er ikke nervøs.
-Er dette spiselig? -Ja.
Du kan spise alle deler av salaten.
-Har du undervisning hver dag? -Nei, ganske sjeldent.
Vårsemesteret er over, og vi har sommerferie.
Men jeg hadde bare to undervisningsdager i uken.
Så jeg hadde fem fridager i uken.
-Du har på noe som lukter godt. -Jaså?
Nei, jeg pleier å bruke parfyme, men
jeg glemte det i dag.
Men jeg luktet noe.
-Var det bare meg? -Jeg luktet ingenting.
Det var nok innbilning.
-Det ser så godt ut. -Håper det smaker...
-Har du kjæreste? -Nei.
Ikke? Hvor lenge har du vært singel?
-Omtrent halvannet år. -Jaså? Ganske lenge.
Hva slags type liker du?
-Jeg liker å ta initiativet. -Å?
Liker du ikke å bli oppvartet?
Tror ikke det. Jeg er kanskje litt mye.
Var du sammen med en medstudent?
Nei, jeg pleier å date eldre folk.
Jaså?
Hvor mange år eldre?
Den eldste har vært... Sju år?
Sju år eldre, tror jeg, da jeg gikk på videregående.
-Hva? -Jeg gikk på videregående
og var sammen med en universitetsstudent.
-Liker du eldre folk? -Jeg har ikke en aldersgrense.
Men jeg blir ikke bare tiltrukket av eldre.
-Bon appétit. -Så godt.
Når har du bursdag?
-Bursdagen min... er i februar. -Kanskje bursdagene våre er nære.
-Så du er fisk? -Vannmann.
Hva er blodtypen din?
A.
-Du har vel bare sett jenterommet? -Ja.
Det er en takterrasse også.
-Vil du ha en omvisning? -Skal vi?
Det vil jeg gjerne.
Vis meg rundt.
-Kom igjen, reiseleder. -Er jeg lederen?
-Sett i gang. -Hvor mye er klokka?
Litt over to, så jeg må nesten gå nå.
-Jeg også. Jeg har en avtale. -Går du?
Jeg holdt på å glemme at jeg skal møte en venn.
-Ses senere. -Ja.
-Unnskyld meg. Ses vi i kveld? -Ja.
-Jøss. -Her er spillrommet.
Det er den beryktede...
-Så myke puter. -Ikke sant?
Her ser vi film og spiller spill.
Det er så bra. Vi kan...
Det er ganske kult.
Det virker som alle henger sammen her.
Det virker så gøy.
Vi pleide å se episoder av Terrace House sammen også.
-Se her. Det er så varmt. -Her er det.
-Veldig varmt, ikke sant? -Så varmt.
Det er gøy å drikke her oppe om kvelden.
-Tåler du alkohol? -Jeg drikker ingenting.
Du er rød allerede.
Jeg rødmer lett.
-Jeg også. -Du virker som du tåler å drikke mye.
Jeg blir rød, men jeg kan drikke en del.
Håper du på å finne kjærligheten?
Det vil jeg gjerne.
Det er så lenge siden sist.
Ja, du sa jo at det var halvannet år.
Det har gått så fort.
Skal vi... Oi, et insekt!
-Liker du ikke insekter? -Nei, den var...
-Var det en møll? -Tror det.
Jeg liker ikke møll, men sommerfugler er greit.
-Skal vi gå inn igjen? -Ja, det er for varmt.
Skulle ønske det ikke var insekter.
Må du jobbe?
Jeg? Ja, bare litt.
Jeg er nesten ferdig med...
Skjønner.
Han kommer.
Står til? Jeg er den nye romkameraten! Hei!
Hva?
-Hva sa han? -Jeg skjønte det ikke.
-Oi. -Ciao.
-Hyggelig. Jeg heter Giuseppe. -Hyggelig.
Beklager at jeg forstyrrer så sent.
Hallo. Hyggelig å møte deg.
-Se på alle de pene ansiktene. -Hallo.
-Unnskyld meg... -Hva er det?
Jeg er nervøs.
-Hyggelig. Jeg heter Giuseppe. -Hyggelig.
-Ruka. -Giuseppe.
-Ruseppe? -Giuseppe, men dere kan kalle meg Peppe.
-Peppe? -Kall meg Peppe.
-Vent, du har ikke tatt av skoene. -Det så jeg også.
Oi da.
For en utlending-tabbe.
Klassisk feil.
Jeg får sette dem ved inngangen.
Jeg vet ikke om det var ment som en spøk.
Han glemte å ta av skoene. For en overraskelse.
-Én, to, tre... Er det to til? -Det er flere.
En av dem kommer tilbake i morgen, den andre er snart hjemme.
DRAR PÅ JOBB. -EMIKA
-Den andre nye kom i dag. -Får jeg møte dem i kveld?
Hva jobber dere med?
-Jeg er skuespiller. -Skuespiller? Kult.
-Hvor gammel er du? -Jeg er 26.
-Så vi er like gamle? Født i 1992? -Jeg ble født i 1993.
Da er jeg et år eldre.
-Jeg lager manga. -Er du mangategner?
Du lager manga. Hva slags historier?
GIUSEPPE DURATO, 26, MANGATEGNER
-Mest romkom rettet mot gutter. -Interessant.
-Kult. -Jeg vil gjerne lese dem.
Jeg kan vise deg en gang.
Hva jobber du med?
-Jeg jobber deltid på Murasaki Sports. -Akkurat.
-Og du? Illustratør? -Jeg er illustratør.
-Kult. -Ganske like bransjer.
-Ja. -Kanskje vi blir rivaler.
Blir det rivalisering? Jeg vet ikke...
Du må lære meg det du kan.
Den neste mangaen min kommer snart ut.
Jeg... skal starte på en serie.
-Har du en serie allerede? -Min første.
I ukebladet Big Comic Spirits.
-Det er jo stort. -Er det sant?
Frem til da skal jeg jobbe som modell.
-Så jeg får betalt husleie. -Skjønner.
Når begynner serien din?
I oktober en gang, tror jeg.
-Like rundt hjørnet. -Ja.
-Hva handler serien om? -Den er løst basert på livet mitt.
Den handler om en utlending som flytter til Japan og...
-Han er mer nerdete enn meg. -Ja?
Men også mye kjekkere.
En dag får han tilbud om å bli modell.
Det skjer mye forskjellig, men så forelsker han seg.
Og han er jomfru, så...
Han har ingen erfaring, så det drar seg til.
Og jeg er italiensk, så jeg vil fremheve kulturforskjellene.
-Med Japan og Italia... -Så du er italiensk?
-Ja, jeg er også fra Italia. -Skjønner.
Så ja, jeg håper den blir interessant. Vi får se.
-Skjønner. -Ble du født i Italia?
Ja, født og oppvokst.
Jeg flyttet til Japan for fire og et halvt år siden.
-Har du spist middag? -Middag?
-Har du spist? -Ja. Jeg jobber som lærling.
Jeg skal nok jobbe der fram til neste uke.
Jeg er lærling for en mangategner som heter Keiko Nishi.
-Keiko Nishi? -Ja, hun jobber i jentesjangeren.
Og de serverer mat der vi jobber, så jeg spiste tidligere.
Jeg spiste middag der.
-Da er du sikkert sliten? -Ja.
-Skal jeg vise deg rommet vårt? -Gjerne.
Gleder meg til å se det.
-La oss ta tingene dine... -Huset er så fint.
Jeg kan nesten ikke tro det.
Nå skjønner jeg hvorfor jeg gikk inn med skoene på.
-Jeg har bodd lenge i Japan, men... -Glemmer det fortsatt?
-Nei, det var første gang. -Var du nervøs?
Huset er så flott, så et øyeblikk trodde jeg at jeg var i Europa.
"Å, jeg er i Italia", og så gikk jeg inn.
-Trodde du du var i Italia? -Vet ikke.
-Jøss. -Jeg kan ikke tro at jeg gjorde det.
Jeg skal hente tingene mine.
Jeg skal jobbe der borte en stund.
-Jøss. -Det er litt rotete nå.
Det går bra.
Jeg liker stilen her.
-Fin stil? -Ja. Hvor skal jeg...
-Jeg sover her nå. -Og jeg bruker den sengen.
Så det betyr...
Så jeg skal sove her ved siden av deg?
Hva skal vi gjøre?
-Her? -Overkøya blir kanskje vanskelig for deg.
Hvordan er den?
Det går bra.
-Snorker du? -Nei.
-Jeg snorker vel ikke? -Nei, men han snakker i søvne.
Det plager meg ikke, men jeg skvetter noen ganger.
En gang ropte han: "Hei!"
-Sånn. -"Hei!"
-Og i går... Ja, i går... -Er det sant?
Da spurte du: "Hvorfor det?"
Det kan være litt intenst. Snorker du?
Ja, og jeg ligger her oppe, så dere får høre det i surroundlyd.
Hele huset får høre det.
-Liker du å drikke? -Ja.
-Skal vi ta et glass? -Jeg tar gjerne en drink.
-La oss ta en velkomstdrink. -Ja.
Takk.
-Ja, Peppe. -Liker energien hans.
-Peppe er så glad. -Virker som en flott fyr.
-Løftet stemningen med en gang. -Ja.
-Den var ikke så bra tidligere. -Nei.
Guttene kan nesten ikke føre en samtale.
Ja, de slet.
De klarte ikke å få liv i samtalen.
Den italienske holdningen er imponerende. Endret stemningen på et blunk.
Med den flotte isbryteren da han glemte å ta av skoene.
Han vet det jo. De andre skoene sto ved døren.
-Var det med vilje? -Selvsagt.
-En italiensk vits? -Akkurat.
Det vet jeg,
for det er Zakiyama-sans greie.
Så dere at han kler seg italiensk?
-Ja. -Han ser ut som en italiensk bybeboer.
Den italienske versjonen av Zakiyama-san?
Ja, en mye kjekkere versjon.
-Dette blir interessant. -Litt av en personlighet.
-Veldig munter. -Jeg liker energien hans.
Og det er fint at han har et klart mål.
-Han jobber hardt. -Det er flott.
Jeg vil høre hva han synes om Rukas drøm
-om å jobbe for Marvel. -Det blir interessant.
Han vil sikkert være snill og si ting som: "En fin drøm."
Kanskje han lager en tegneserie basert på Ruka.
-Det kan jeg se for meg. -Med tittelen "Nishinoiri-kun".
"Se ham prøve å skyte tråder fra hendene igjen."
-"I dag har Ruka-kun..." -"I dag lagde Ruka tråder."
Emika er veldig stille nå.
-Hun har vært stille. -Kanskje hun er litt sjenert.
-Hun virker moden til å være 21. -Ja.
Eldre herrer vil strømme til hvis hun åpner en bar.
Ja, hun ville sikkert vært kjempepopulær.
Det med insektet var noe for seg selv, eller hva, Torichan?
-Da mistet du interessen, ikke sant? -Jo.
Han hoppet opp og sa: "Å! Et insekt."
Går det an å skvette sånn av et insekt?
Uflaks at det var en møll, siden han synes sommerfugler er ok.
Jeg vet ikke helt. Hva synes dere?
Alle kan nok være enige om at
du er den eneste som fortsatt likte ham.
Dette endrer ikke vår oppfatning av ham.
Vi har sett for mye tvilsomme ting fra ham før dette.
-Det har vært så mange. -Hvorfor er den møllen...
Var møllen den siste dråpen for deg?
Den scenen endret ikke vår oppfatning av ham.
Vi tenker bare: "Nå er han i gang igjen."
-Gleder meg til å se mer. -Lurer på hva slags type Peppe liker.
-Ja. -Samme her.
Tenk om det er klassiske skjønnheter som Haruka?
-Det kan jeg se for meg. -Hun ville vært hans type.
Hun er nok populær i utlandet.
-Tror Haruka vil like ham også. -Selvsagt.
Jeg vil gjerne se ham leke litt med følelsene hennes.
Bare én gang. Siden hun har hatt overtaket så mange ganger.
-Men han virker snill og god. -Han virker veldig snill.
-Så sant. -Kjære Peppe.
-Ja. -Navnet hans blir en vits.
-Kjære Peppe. -Kjære Peppe.
Velkommen hjem.
Jeg er hjemme.
Det kom en ny gutt i dag.
-Jaså? Ok. -Han er på gutterommet.
-Vil du ha en drink? -Ja takk.
Her kommer de.
Hvem vil ha øl?
-Velkommen hjem. -Takk.
Vi ville ta et glass for å ønske dere velkommen.
-Hyggelig. Giuseppe. -Hallo. Emika.
Du kan kalle meg Peppe.
-Peppe? -Ja.
-Hvem skal ha? -Hva jobber du med?
-Jeg er mangategner. -Jaså? Jøss.
-Skal denne kastes? -Hvor er du fra?
-Italia. -Skjønner.
-Vokste du opp i Japan? -Hva med denne?
-Nei, født og oppvokst i Italia. -Bare sett dere.
-Jeg glemte at jeg sto. -Hvor... Er dette greit?
-Jobber du her? -Du kan flytte på den.
-Velkommen. -Tusen takk.
-Skål! -Skål!
-Kjempegodt. -Ja.
-Hvor gammel er du? 26? -Ja.
Ett år eldre enn Shohei.
Jeg håper vi blir gode venner.
Jeg også.
Det hender jeg sier noe rart på japansk,
så dere må bare si fra.
-Du har ikke sagt noe rart så langt. -Nei.
-Kanskje du kan lage mat til oss. -Du er sikkert flink.
-Jeg kan lage mat. -Gjør det.
-Jeg er glad i pasta. -Jeg vil gjerne smake.
-Jeg kan lage noe. -Jeg liker også pasta.
-Ruka kan også lage pasta. -Kan du?
-Signaturretten er brokkolipasta. -Brokkolipasta?
Den var ny.
-Men jeg vil gjerne smake. -Min oppfinnelse.
-Er brokkoli eneste ingrediens? -Ja.
Men det er sånn det begynner. Som carbonara.
-Først ble det laget av rester. -Det visste jeg ikke.
Noen hadde bare pecorino-ost og pancetta,
og slik ble carbonara en rett.
Så om hundre år er brokkolipasta en vanlig rett.
-Rukas brokkolipasta. -Ja, det blir...
-Signaturrett? -Ja.
-Den blir kjempepopulær. -Det gleder jeg meg til.
-Vil du være her så lenge? -Da vil du være borte.
-Jeg skal leve til det slår gjennom. -Du må se det selv.
-Jeg har studert italiensk. -Jaså?
-Men glemt alt. -Du forstår "ciao", ikke sant?
Er det italiensk?
-Ja. -Hva trodde du?
Jeg trodde det var noe fjortiser sa.
-Uno, due... -Due.
-Tre. -Tre? Quattro.
-Vet du hva det morsomste er? -Hva da?
Cinque.
-Flott. -Morsomt, hva?
-Når du teller til ti... -Japanere ler alltid av fem.
Én, to, tre, fire og så japansk slang for penis.
Begynte du å lage manga da du kom til Japan?
Jeg begynte å tegne serier da jeg var 16.
-Du har gjort det en stund. -Ja.
Japanske forlag ville...
Jeg ringte dem med min dårlige japansk,
store bedrifter som Shogakukan,
og de sa: "Vis oss arbeidene dine."
Så lenge du kan vise at du har talent, gir de deg en sjanse.
-Ser de gjennom alt de får? Jøss. -De leste tingene mine.
Det var rørende.
Det motiverte meg til å bli mangategner i Japan.
-Jøss. -Det er fantastisk.
Japan er flott.
Vet du hva du vil gjøre i fremtiden?
Jeg vil jobbe i en bransje som støtter kvinners karriere.
For eksempel?
-Jeg vil gjerne bli kabinansatt. -Det høres fint ut.
-Jeg kan se for meg at du gjør det. -Kan du?
Jeg vil ha en jobb med mening.
Hvorfor valgte du å bli med i Terrace House, Peppe?
Noe av samme grunn som til at jeg lager de seriene jeg gjør.
Enkelte forestillinger japanere har om italienere.
At de er sleipe og flørtete.
-De liker fotball. -Vel, det stemmer.
Jeg vil gjerne vise hvilke klisjeer som er sanne.
Jeg vil påvirke
hvordan japanere ser på Italia og landets kultur.
Så du flørter ikke med jenter?
-Nei, jeg er ikke sånn. -Interessant.
Jeg trodde faktisk at italienere alltid flørtet.
-Jeg også. -Er du sjenert, Peppe?
-Litt. -Virkelig?
Jeg kan ikke snakke med en jeg liker, uten å rødme.
-Skal vi legge oss? -Ja.
-Du må være trøtt. -Ganske.
-Vi tar kvelden. -Sengetid.
-God natt. -Klar for å legge deg?
-God natt, alle sammen. -God natt.
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen